- Hvor er døren? - Hvad?
Døren, vi lige gik igennem?
De må betyde noget.
Se.
lndgangen må være her et sted.
Jeg forstår det ikke.
Så går vi i gang.
Ja! Ja! Ja!
Hvad er der?
Hvad sker der?
Vil nogen sige, hvad der sker?
Ari, hvad sker der?
Herodot havde ret.
Hvad sker der?
Sig det ikke igen. Græker!
Træd ind i din tro.
Mathayus, min søn, føIg aItid din tro.
Troen, min søn. Den er din vejleder.
Utroligt, hvad troen kan gøre.
- Godt gået, akkadier! - Hvordan vidste du det?
Det gjorde jeg heller ikke.
Det lader til, intet er, som det ser ud.
Hvad er det?
Åh, ja.
Herodot siger, en levende person kan være i Underverdenen
i en time, førend hans eller hendes liv rinder ud,
og han eller hun
bliver forvandlet til sten.
Jamen så lad os få fart på.
Har du det fint?
Ja.
Fedt sted at besøge, men...
Vi kommer alle til at dø her.
lmponerende, unge mand.
Lad os se, om du kan komme tilbage i live.
Vent.
Hvad sker der, Ari?
Dårligt varsel.
Lad os gå.
Det bliver bare bedre og bedre.
Hvad fanden er det?
Vi må hellere komme videre.
Hvad i himlens navn var det?
Hørte l det?
- l kan ikke gå tilbage nu. - Jeg kan holde øje med obelisken.
En ting, i bør vide.
Herodot forklædte sig selv som død, på den her måde.
Eftersom Underverdenen er forbudt for de levende,
anbefaler jeg, i gør det samme.
Og hvis vi bliver opdaget?
Så er vi dødsens.
Hvad laver vi? Dumme grækere.
Han må være dum.
Hvordan ser jeg ud?
Jeg synes, døden klæder dig.
Sig, hvis i ser nogle juveler.
Guld. Noget sølv.
Hvad som helst.
Det er hævn for din far, du leder efter, hvad?
Godt. Blod burde gengældes med blod.
Kendte du ham godt?
Vi kæmpede meget sammen, side om side.
Brændte og plyndrede byer.
Efterlod gaderne blodige. Han var en rigtig kriger.
- Hvad var det? - Jeg hørte noget.
Jeg tror, jeg lige trådte i nogen.
Buggers må have rejst her og løbet tør for tid.
Bevæbn jer.
Med al respekt, så synes jeg ikke, vi bør stjæle fra de døde endnu.
Måske var det ikke sådan en dårlig idé alligevel.
Fedt.
Far?
Se ikke!
Fortsæt.
Få ikke øjenkontakt.
Se dem ikke i øjnene.
Hvad fabler han om?
Han virker utilfreds med genvejene.
Jeg tager mig af den højrøstede.
Nej, du gør ikke.
Spar din klinge til at hakke løg.
Spar din tunge til at slikke mine støvler, Pollux.
Rolig nu! Rolig nu!
Kan l ikke se den effekt, dette sted har på os alle?
Senere, akkadier.
Har ingen set en enkel, ussel, ynkelig rubin endnu?
''Guld og diamanter og rubiner så dine fødder kan knuse dem.''
Det eneste, mine fødder har knust, er lig.
- Tålmodighed, min ven. - Ari, er du sikker på, vi er på rette vej?
Hvor tæt er vi på sværdet?
Det er svært at sige.
Sig det alligevel.
Uheldigvis var Herodot ikke særlig tydelig.
- Så du ved det ikke. - lkke helt...
- Så du løj over for os. - Nej, nej, nej.
Skindet bedrager.
For eksempel, der er en leg, vi leger i Grækenland.
Leg den selv.
Legen bliver ved med at forandres, og bliver hårdere, som man fortsætter.
Jo længere man overlever og bliver ved med at lege,
jo nærmere er man på at vinde.
Hvordan klarer vi os?
- Jeg har aldrig leget den. - Selvfølgelig.
Det er lidt ligesom Mahjong.
Mahjong.
Selvmodsigende grækere. Luskede kinesere.
Sindssyge akkadiere. Døde mennesker! Fanden tage illyrisk ære!
Det her har bare at være det værd.
Jeg kan ikke tro, jeg skal finde min formue i helvede.
Tingene ser lovende ud i Underverdenen.
Perler.
Hvor er alle henne?
Vent.
Vi bliver nødt til at vende om.
Der er ikke tid.
Så går l. Jeg venter her.
Okay, af sted med os.
- Som jeg sagde, bliver spillet nemmere. - Ja, jeg har forstået.
Hvad var det?
Hvem er du?
Og med hvilke uærlige midler har du krænket min indre helligdom?
Hendes indre hvad?
Lad mig tage mig af det.
Frue, vi er...
Faktisk, er jeg ikke sikker på, hvordan vi kom, eller hvor vi er.
Ser De, vi...
...er ydmyge købmænd på vej til Kina.
Ja! Denne sjovt udseende mands hjemland
på en silkeekspedition og...
Og vi må være drejet forkert.
Stilhed!
På jeres knæ.
Mine venner vil more sig med jer.
Jeg foretrækker at stå op.
Men ellers tak.
Jeg er Astarte,
kærlighedens og krigens gudinde.
Du skal ikke blot knæle,
du skal også krybe for mig som en ussel orm.
Der er ingen grund til at blive ophidset.
Vi kan godt håndtere dette som voksne.
Lyt.
Og lyt nøje.
Jeg regerer dette land, som jeg ønsker.
Og jeg kunne knuse dig med et vink fra min hånd.
Eller, hvis jeg havde lyst,
forføre dig
med et enkelt blik,
så du ville adlyde alle mine fordærvede
indfald.
Helt ærligt! Det kan enhver kvinde ved at fremhæve sin barm og strutte med læberne.
Er du en mand eller en kvinde?
Jeg tør påstå, du ikke engang kan forføre en tigger,
end ikke hvis du havde guldmønter mellem dine lår.
Gå derop og se efter sværdet. Jeg kigger hernede.
Havde du ikke en gudindes kræfter til at bedrage mænds øjne,
ville de løbe skrigende bort fra dig.
Hvem vil have en 5.000 år gammel sæk knogler?
Din fornærmende lille tæve.
Jeg behøver ikke en gudindes kræfter til at flå dig.
Det vil du fortryde!
Vi får se, hvem der fortryder hvad, din gamle kuvøseguf- tyv.
Jeg flår dit ansigt af.
Godt, så behøver jeg ikke at se på dig.
Er det dit bedste træk?
Du er mere sikker her end derude.
Hvor er du?
Kom an, din gamle ko.
Der er det.
Damokles' sværd.
Hvis du vil se Kina igen, skal vi have fat i det sværd!
- Luder! - Gadetøs!
Så du kan lide at lege?
Hvad laver du?
Det er ikke retfærdigt. Du sagde ingen magi!
Jeg løj.
Bered dig på et langt fald.
Vent, frue.
Det er ikke hendes skyld, vi er her. Det er min.
Min arrogance, ikke hendes.
Jeg beder ydmygt om din tilgivelse for at trænge os ind på dit område.
For din skønhed og ynde er enestående.
Fortsæt.
Hvis du vil acceptere min undskyldning og lade os gå,
sværger jeg som akkadier, og vi holder altid vores løfter,
at jeg vil bygge dig et storslået tempel til din ære, når jeg vender hjem.
Jeg har allerede tusinder af templer. De keder mig.
Men jeg må sige,
du besidder en sjælden grad af fysisk tiltrækning.
Lyt ikke til hende!
Måske hvis du blev ved min side
som min ægtefælle,
kunne jeg måske overtales til at lade de andre gå.
Bortset fra det skadedyr.
Få mig ned! Det er så varmt heroppe.
Mathayus! Mathayus!
Du ville forblive ung, så længe jeg ville have dig.
Uden nogle pligter bortset fra
at tilfredsstille mine forskellige og mange krav.
Det vil han aldrig gå med til!
Han elsker mig!
Hvilken mand ville velvilligt ligge i med dig?
Fru Astarte,
jeg ville være et fjols, hvis jeg afslog dit tilbud.
Men jeg har svoret til Shamash at hævne min fars mord.
Og jeg vil hellere huskes som et fjols end en løgner.
Du har ikke mod nok til at konfrontere mig!
Jeg kendte din far.
Og han betyder intet sammenlignet med mig.
Min far var en helt.
Provoker enhver helt, Mathayus,
og du vil finde et monster, der ligger på lur indeni.
Et kys,
og du er min.
For evigt.
l Zeus' kærlighed!
Glem det. Du er ikke min type.
Mathayus!
Mathayus! Pas på, det er skarpt.
Her, du kan beholde den her.
Mathayus, vi har næsten ikke mere tid!
Løb alt det, du vil.
Jeg får dig tids nok. Ligesom jeg tog din far.
Skynd jer, løb samme vej, som vi kom fra.
Vi har ikke megen tid. Løb!
Glemmer du ikke noget?
Hvor er den skat, du lovede?
Det er ikke min skyld, Herodot løj...
Du ofrede mine mænd, din løgnagtige orm.
Jeg flår dig levende.
Se!
Hurtigt! Vi har ikke megen tid! Løb!
Kom nu!
Kom nu! Kom så!
Kom nu!
Skynd jer, kom nu!
Skynd jer!
Ja! Ja!
Gud. Pollux!
Vi klarede det.
Kald det genvej én gang til.
Forsvind! Jeg væmmes ved dig!
Fru Astarte,
De beærer mig med Deres nærvær.
Det er ikke for at beære Dem, jeg er her, Sargon.
En af Deres unge venner kom for nylig uventet forbi.
Han vil åbenbart hævne sig
på dig.
Og han tog noget, der var mit, der havde stor affektionsværdi.
Et sværd,
som kunne medføre stor ødelæggelse, hvis ikke det kom tilbage til Underverdenen,
hvor det hører til.
Jeg vil have det tilbage.
Og det vil De få, det lover jeg.
Specielt, hvis De kan forøge mine kræfter.
De er grådig, Sargon.
Det kan jeg godt lide ved en mand.
De skal få alle de kræfter, De behøver.
Men først,
må De gøre den ultimative ofring.
AIdrig havde nogIe dødeIige været så taknemmeIige for at se soIen igen,
som akkadieren og hans kumpaner.
Selv Fong, tilfreds med at tage den lange vej hjem til Kina,
stoppede sin evindelige mokken.
Og Mathayus, med det uovervindelige sværd i sit greb,
ventede ivrigt på sit gensyn med Sargon.
Mathayus?
Det, som jeg sagde til den gamle stridsøkse af en gudinde...
Du ved,
det med at du elskede mig.
Det sagde jeg kun for at distrahere hende.
Forringe hendes dømmekraft. Vinde noget tid.
Det tænkte jeg nok.
Smart.
Ja, det var smart, ikke?
Jo.
Tror du det, gudinden sagde, var sandt?
At inde i enhver helt lurer et potentielt monster.
Fra og med denne aften, vil gudindens beskyttelse sikre,
at Akkad vil være mægtig for evigt.
Aftenens fejring af Astarte vil være større end nogensinde før.
Mit kongerige og mine kræfter vil ingen grænser have.
- Hil, Sargon. - Hil, Sargon.
Fong siger, han nød vores selskab, men at han tager tilbage til Kina nu,
for at vende tilbage til det ydmyge liv som akrobat for kejseren.
Det var en skam.
Vi kunne godt bruge endnu en god mand.
Han siger, du vil blive modtaget som en helt i Nippur...
...få en generøs gave af guld, og frit kunne vælge en akkadisk jomfru.
Kom her!
Hvor skal folk hen?
Kongen har bedt os gå hen til arenaen.
- Alle sammen. - Fortsæt, l små rotter!
Der er noget, der ikke stemmer.
Du må hellere gå til arenaen, mens jeg leder efter Sargon.
Jeg tager med dig.
Jeg har aldrig været fan af påtvunget arbejde,
og jeg går ud fra, du har brug for moralsk støtte.
Hvor er min heltemodtagelse?
Gå med hende... der er et stort publikum, der venter på dig.
Få nu ikke dig selv dræbt. lkke engang en god død.
l lige måde.
Kom så.
Burde vi ikke diskret klatre over en mur eller grave en tunnel?
- Der er ikke tid nok. - Holdt! Fortæl jeres ærinde!
Jeg er her efter Sargons sorte blod.
Træd til side, så behøver jeg ikke spilde jeres.
Tro mig, det har du virkelig ikke lyst til.
Umuligt! Hvad er det for en trolddom?
Min stridighed er ikke med jer, men med dæmonen Sargon.
Lad dem komme forbi. Træd til side.
- Må guderne være med jer. - Jeg er med ham.
Jeg har aldrig set sådan et våben.
Sid ned nu.
Gudinde Astarte.
Skynd jer!
Vi er omringet.
Kom nu!
Hvor som helst. Bare af sted.
Vent her.
Det er personligt.
Hvor skal i to hen?
Der er ikke nogle pladser denne vej. Hvem er den skævøjede fremmede?
Din mor servicerer vandbøfler.
Han er publikummets underholdning.
For at sikre, de ikke bliver uregerlige.
Kong Sargon hilser jer, borgere i Nippur.
Jeres store gave sikrer hæderen
og lykken for Akkad...
- Store gave? - ...og velsignelsen af gudinden Astarte.
Jeg har en dårlig fornemmelse for det her.
Og glæd jer, i jeres nye ånd.
Nu.
Hvad sker der?
Hvorfor hælder de olie ud?
Væk fra murene.
Flyt jer! Åbn porten.
Væk!
Mathayus.
Far?
Hvordan kan det ske?
Hvilken magi er det?
Nej, søn, det er ikke den slags magi, du tror.
Det er sværdets vidunderlige og mirakuløse magi,
der har tilladt os at mødes igen.
Men jeg så dig.
Jeg så dig i Underverdenen.
Et sted, du ikke hører til.
Bevis, at det virkelig er dig.
Husker du,
da du var meget ung
og nogle gange, når du var bange,
så holdt jeg om dig og hviskede noget i dit øre,
som kun du og jeg vidste?
Husker du?
Far?
Du var en helt.
Hvorfor var du der?
Vi kan ikke flygte fra vores skæbne.
Provoker enhver helt,
og et monster lurer nedenunder.
Føler du dig mindre uden dit specielle sværd?
Du skal ikke snakke, du som gemmer dig bag dit trylleri.
Far sagde altid, du var en kujon.
Skyd ham!
De sætter ild til os!
Den store kejsers festmåltid.
Hvad?
De sætter ild til olien... brænder alle!
Vi fordeler os!
Fint.
Vi må ikke lade pilene ramme olien.
Er du kommet for at hævne din far, den store helt?
Jeg kæmper mere end for hævn nu, Sargon.
Jeg kæmper for det, min far engang troede på.
Og jeg kæmper for det, du har ødelagt.
Skriv det ned, skribent.
Det lyder som en god gravskrift.
Ari, kast sværdet til mig.
Sværdet, græker.
Ari.
Juvelerne først.
Forsigtig. Det er skarpt.
Det er rigtigt, dit fjols.
Jeg har planlagt hver en detalje af din lille heroiske rejse i Underverdenen.
Dette sværd gør mine kræfter suveræne.
Man kan aldrig stole på en græker, hvad?
Tag det ikke personligt, Mathayus.
Men en formue i juveler og en god historie at fortælle...
Hvilken skribent kan modstå det?
Skriv godt om mine bedrifter, skribent. Ellers dræber jeg dig.
Kongen som blev en gud.
Hvad?
Mathayus?
Stol aldrig på en græker!
Og jeg er digter, ikke skribent, din nar.
Mathayus, som en Black Scorpion skylder du din troskab til din konge.
Du tog en hellig ed.
Og mørket bliver større.
Fong! Stop pilen!
Få dem væk fra muren!
Olien er smeltet sammen.
Fyr pilene af sted!
Skyd!
Fong! Vi må stoppe flammerne, så de ikke når murene.
Fong, kom nu!
Stop flammerne!
Sluk flammerne!
Brug sandet!
Forhindr flammerne i at nå muren!
Skynd dig, Fong!
Lad ikke flammerne nå murene!
lkke godt.
Fong, skynd dig! Vi må slukke dem!
En rigtig heltemodtagelse!
Hvad?
Det her er for min far.
Layla, du reddede os!
Nå, Mathayus, hvorfor skulle jeg vise dig nåde?
Du vovede at afvise mig.
For ikke at nævne,
at du stjal mit sværd.
Fordi, frue,
du ved, du får mig tids nok.
Ja.
Det gør jeg.
Åh, Shamash, hør min bøn.
l tre dage og nætter, har min søn sovet som en levende død.
Bring ham tilbage til os,
eller tag ham, jeg beder Dem.
Hvad er det for en stank?
Jeg synes, jeg har fortjent en tak.
Jeg planlagde selvfølgelig ikke at tjene den usling.
Mine ord vil fortælle din historie godt, min ven.
Dine bedrifter vil blive berømte med tiden.
Hvis blot,
du giver slip.
Hej.
Velkommen tilbage.
Borgere i Akkad, her er jeres nye konge.
Søn af Hammurabi, Shalmaneser.
Folk af Akkad, vi har passeret en meget hård tid.
Men solen står op igen.
Hvor er grækeren?
Han sagde noget med Olympia og Neptuns Trefork.
Men han ville have, du skulle have dette.
Han sagde, du ville forstå.
Hvad?
Jeg tror, han vil klare sig godt.
Vores land, folkets land, vil blomstre igen.
- Folk af Akkad... - Det skulle have været dig.
Nej tak. Det er ikke min kop te.
Og os?
Vi klarer os.
Det ville have været dejligt at bo i et smukt palads
med mange tjenere og fine klæder.
Jeg troede, du ville være kriger,
strejfe verden rundt som en mand.
Jeg har besluttet, jeg ikke holder så meget af at kæmpe og dræbe, som jeg troede.
At alle kender rigtigt fra forkert.
Gør du?
Men sandheden var,
at Mathayus havde en forkærIighed for at kæmpe og dræbe.
Og selvom han elskede Layla, Iøb en krigers blod
og skorpionens mørke gift stadig gennem hans årer.
Det ville drive ham ud i den vide verden på flere eventyr
og til flere kampe indti han en dag
måske ville vende tilbage og blive Scorpion King.
Det er emnet for en anden fortæIIing.
Danish